Syvällä sisimmässäni tiesin olevani erilainen.
Olin hieman isompi kuin muut pussirottalapset.
Hyvä on, paljon isompi.
Nyt ymmärrän, miksi pussirottapojat eivät pitäneet minua viehättävänä.
Harmi, sillä mammuteista puhuttaessa olet...
- Tiedät kyllä. - Mitä?
- Olet puoleensavetävä. - Ihanko totta?
- Toki. - Mikä minussa on puoleensavetävää?
En tiedä.
Sinun -
peppusi.
Mikä siinä?
Se on iso.
- Sanot vain. - En, tarkoitan sitä.
Se on valtava! Isoin näkemäni.
Todella nätisti sanottu.
Onpa ollut hullu päivä.
Aamulla heräsin pussirottana, ja nyt olen mammutti.
- Manny toimi rohkeasti Ellien suhteen. - Niin toimi.
Hän viskasi epävarmuuden syrjään ja sukelsi vesi roiskuen.
- Hän kohtasi pelkonsa rohkeasti. - En tiedä.
- Sapelihammastiikerit eivät tunne pelkoa. - Kaikki eläimet tuntevat.
Se erottaa meidät esimerkiksi kivistä. Ne eivät pelkää.
- Ne uppoavatkin. - Mitä ajat takaa?
Saatat yllättyä, että minäkin olen pelännyt.
- Sinäkö? - Se vaikuttaa mahdottomalta, -
mutta meillä on vihollisia, jotka haluavat vahingoittaa eli "tappaa" meitä.
- Miksiköhän? - Kateuttaan lähinnä. Asian ydin on, -
että on luonnollista pelätä.
Pelko on saaliita varten.
Siinä tapauksessa annat veden tehdä sinusta saaliin.
Hyppää vain sekaan ja luota vaistoihisi.
Useimmat eläimet osaavat uida jo vauvoina.
Tiikereille se on helppoa kuin mahallaan ryömiminen. Aivan kuin saalista vaanisi.
Mutta hiukan nopeammin. Käpälä, potku.
Vaanin saalista. Käpälä, potku.
Sitten kurkistan olkani yli tarkistaakseni, ettei minua seurata.
Samalla hengitän näin. Minä vaanin.
Minä putoan.
Korjaus: sinä uppoat kuin kivi.
Teemmekö me mitään erikoistemppuja, vai heittelehdimmekö vain puolelta toiselle?
Anteeksi, en vielä tunne omia voimiani.
Ellie, ymmärrätkö, että meillä on nyt mahdollisuus pelastaa lajimme?
- Todellako? Miten se onnistuisi? - Tuota, tiedäthän sinä...
Ei onnistu. Olen ollut mammutti vasta hetken, -
- ja heti olet iskemässä minua. - En minä tästä hetkestä puhunut.
Sitten aikanaan. Tarkoitin vain sen olevan meidän velvollisuutemme.
- Mitä! - Muotoilin asian väärin.
Olet oikein söpö, mutta mehän vasta tapasimme.
Velvollisuusko? Velvollisuutta suorittamassa siis?
Valmiina uhrautumaan lajimme pelastamiseksi.
Et pelasta lajiamme tänä iltana, etkä minään muunakaan iltana.
- Miten se meni? - Ei hullummin.
Lähdetäänpä sitten. Matkasimme koko päivän teidän kanssanne, -
- ja nyt te matkaatte yön kanssamme. - Me emme näe pimeässä.
- Nauttikaa sitten tulvasta. - En kestä edes katsoa häntä.
Pervo!
Noinhan sitä ystäviä haalitaan.
- Varo, siinä on kanto. - Eipä ole enää.
- Ajattelin, että voisimme kävellä yhdessä. - Crash, kysy miksi hän ajatteli niin.
Hän sanoo, että olet pösilö ja sinun pitäisi mennä matkoihisi.
Ei hän niin...
Jospa viettäisimme enemmän aikaa...
Kerro hänelle, että tarvitsen hieman tilaa itselleni.
- Hän käskee sinun hypätä jorpakkoon. - Ja sanoo pussirottien olevan parhaita.
- Tiedätte kai, että kuulen itsekin? - Pitäisikö sinulle antaa mitali siitä hyvästä?
Lopettakaa liikkuminen!
Kiitos.
Manny, Ellie, ottakaa kärsäote!
Heti!
Crash, Eddie! Ottakaa kielekkeestä kiinni!
Olipa hassua. Mikä olikaan oikea suunnitelmasi?
- Tehkää niin! - Hyvästi, Eddie.
- Hyvästi, Crash. - Hyvästi, Ellie.
Toimikaa heti!
- Anteeksi, jos loukkasin sinua. - Miten niin "jos"?
- Koska loukkasit häntä! - Niin juuri tarkoitin.
Koska loukkasin sinua.
- Sinä vain hiukan ylireagoit. - Mitä!
- Peru sanasi! - Tässä on muidenkin henget pelissä!
- Hänen sanoissaan on perää. - Ei tasan ole!
- Se oli väärinkäsitys! - Se oli karkeaa!
- Pyydä anteeksi! - Miksi minä? Hän ylireagoi.
- Pyydä heti anteeksi! - Hyvä on, olen pahoillani.
- Mitä! - Hän on oikeassa.
- Minä ylireagoin. - Tarkoitat siis...
Sanakin vielä, niin tulen työntämään sinut alas!
Minä onnistun.
Manny, Ellie! Juoskaa!
Taisimme viimein saada yhdessä jotain hyvää aikaan.
Älkää minusta välittäkö. Täällä sitä vain kuilun reunalla roikutaan.
- Muistatko vanhat hyvät ajat? - Mitkä hyvät ajat?
Kyllä sinä tiedät. Eilisen, viime viikon.
Puut kasvoivat alhaalta ylös ja maa pysyi jalkojen alla.
Ne olivat hyviä aikoja.
Pussirotat olivat pussirottia ja mammutit mammutteja.
- Meidän on parasta nukkua. - Niin.
Huomennahan me sen korppikotkan mukaan kuolemme.
Hetkinen.
Voinko auttaa jotenkin?
Tuota voi jo kutsua kunnioitukseksi.
Oikein kiva.
Joku totisesti pitää Sidistä.
Kuka tämän on suunnitellut? Tämähän on kerrassaan upea.
Tulikuningas.
Tulikuningas? Olikin jo korkea aika jonkun huomata todelliset kykyni.
Liekki leimahda!
Näkisivätpä muut minut nyt!
Tämä on joko jotain todella hyvää tai todella pahaa.
Ei, ei. Minä tulikuningas, miksi tappaa tulikuningas?
Siitä seuraa tuhat vuotta huonoa onnea.
Maan ytimestä nousee sulaa kiveä, sulattaen tuhansia vuosia vanhan jääkerroksen.
Olette erittäin kehittynyt rotu. Yhdessä voisimme keksiä ratkaisun.
- Keksimme jo, uhraamme tulikuninkaan. - Se ei ole kovin kehittynyttä.
Kannattaa sitä kuitenkin kokeilla.
Huonoa onnea!
Vettä? Vettä!
Kielsin sinua juomasta ennen nukkumaan menoa.
En minä tätä tehnyt! En ainakaan kaikkea.
- Mitä tapahtuu? - Nukuimme pommiin, meidän on mentävä.
Mitä jos olemme viimeiset eloonjääneet? Meidän on kansoitettava maapallo uudestaan.
Miten? Kaikki ovat joko miehiä tai sisaruksia.
Hei, Manny. Olipa yö, ette ikinä arvaa, mitä minulle tapahtui.
Arvaan, että kävelit unissasi?
- En, pikku-laiskiaisten heimo kidnappasi minut. - Se olisi ollut toinen arvaukseni.
He palvoivat minua! Heittivät minut liekehtivään monttuunkin, mutta ne palvoivat minua!
Sid, näit unta. Tulkaa, vesi nousee nopeammin kuin me liikumme.
Minut kidnapattiin, minua palvottiin ja...
Kaverit? Olkoot.
Voisimmeko hidastaa hieman? Olen kuolemaisillani.
Tarkoitin vain kuvaannollisesti!
Ne vain istuvat, tarkkaillen meitä.
Tietäisinpä, mitä ne ajattelevat.
Ruokaa, ihanaa ruokaa.
Emme malta odottaa sen maistamista.
Kolme juhla-ateriaa päivässä, se on suosikkimme.
Kuvittele mammutinlihaa, paistettuna, paahdettuna tai haudutettuna!
Ruokaa, mahtavaa ruokaa!
Suurenmoista ruokaa!
Ruokaa, ihanaa ruokaa!
Flambeerattua pussirottaa.
Laiskiaisesta tehdään liemi.
Tiikeristä tehdään kohokas.
Miksi meidän pitäisi -
joutua kuvittelemaan ruokaa. Ruokaa, taianomaista ruokaa!
Mahtavaa ruokaa! Upeaa ruokaa!
Ihanaa ruokaa! Kuolleiden lihaa.
Haisevaa, pilaantunutta lihaa. Pian olemme kylläisiä.
Pilaantuneen lihan ajatteleminen saa veden kielelle.
Taianomaista ruokaa!
Nyt tiedät, mitä ne ajattelivat.
- Ruokaa, ihanaa ruokaa... - Sid!
Mitä? Se oli tarttuva kappale.
- Selvisimme. - Näytimme niille pelottaville korppikotkille.
Vähän kuumaa vettä ja höyryä, kuinka paha se voi olla?
Tein juuri jotain tahatonta ja sotkuista.
Mennään.
Manny, tule takaisin, se on kuin miinakenttä!
- On vain yksi reitti, suoraan läpi! - Suoraan läpi?
Haluamme pitää karvamme, kiitos. Kierretään, se on turvallisempaa.
Ei ole aikaa! Pato murtuu, ennen kuin ehdimme. Hukumme.
Jos menemme tästä, räjähdämme kappaleiksi.
- Menemme suoraan! - Kierrämme!
- Suoraan! - Kierrämme!
- Saisinko sanoa jotakin? - Et!
Olet niin härkäpäinen ja kovaluinen!
Sehän todistaa sen, että olen mammutti!
- Tulkaa! - Hyvä on!
Hukkuminen kuulostaa paljon miellyttävämmältä tavalta kuolla.
Kappaleiksi räjähtäminen kuulostaa niin äkkinäiseltä.
Hän tapattaa itsensä. Manny, odota!
- Katsokaa lapset, viimeinen mammutti. - Kuulin, että kuolet sukupuuttoon?
- Rohkeus on tyhmää. - Ei voi olla mammutti ja pussirotta.
Hän sanoo, että olet pösilö ja sinun pitäisi mennä matkoihisi.
- Entä jos olen viimeinen mammutti? - Mikä sinua vaivaa?
Tule, meidän on mentävä, heti!
Tätä tietä!
Älkää jättäkö lapsianne yksin.
Kaikki yksin jätetyt lapset syödään.
- Oletko nähnyt mammuttia? - En, olen pahoillani.
- Oletko nähnyt mammuttia? - Ei, en ole.
Kolmemetristä pussirottaa?
- Oletko nähnyt mammuttia? - Olen, suuri kuin mikä.
- Missä? - Katson sitä parhaillaan.
- En minä! - Voi raukkaa, ei tiedä olevansa mammutti.
- En näe Ellietä missään! - Ehkä hän on jo laivassa?
Pian, tätä tietä! Vauhtia!
Tuolla se on!
Työntäkää!
- Teidän on mentävä. - Emme jätä sinua!
- Se ei ollut pyyntö. - Ellie, ei.
Ellie, älä huolestu, haemme apua!
Pysy täällä!
- Auttakaa meitä! - Auttakaa!
- Manny!
Manny! Ellie on juuttunut luolaan!
- Ellie! - Manny?
- Apua! - Minä pelastan sinut!
Mahtavaa, kuka pelastaa hänet?
Olet hampaidenpesun tarpeessa.
Hyppää... Nyt!
No niin, pelkurikissa! Pystyt siihen kyllä.
Luota vastoihisi, hyökkää veden kimppuun. En ole saaliisi.
En ole saaliisi. En ole saaliisi!
Hyökkää veteen, vaani saalista. Käpälä, potku.
Jopa vauvat pystyvät siihen! Käpälä, potku.
Vaanin saalista!
Sinä teit sen. Päihitit veden kunnolla.
Ei se ollut mitään. Useimmat eläimet osaavat uida jo vauvoina.
Tiikerit eivät osaa, jätin sen kertomatta.
Tuolla hän on!
Ellie! Pidä minusta kiinni!
Manny, takanasi!
Tuolla he ovat!
Luulimme, ettemme näkisi sinua enää.
Me jäämme henkiin!
Me kuolemme!
- Minä en lähde minnekään. - Isoisä, päästä irti veneestä, tulva on ohitse.
Tämä on minun veneeni nyt.
Stu! Selvisimme, jäämme henkiin! Tai ainakin minä.
Ajattelin perustaa uimakoulun, "Sidin mustekalat".
Tervehtikäämme Tulikuningasta!
Tulikuningas esti tulvan. Liity meihin, suuri ja jalo liekehtivä!
Eipä kiirehditä! Se on laadukas tarjous, -
mutta tulikuninkaalla on aikaisempi sitoumus.
Hänen laumansa tarvitsee häntä.
Hän on se ällöttävä, tahmea juttu, joka pitää meidät yhdessä.
Hän kokosi tämän lauman, emmekä olisi mitään ilman häntä.
Oletko tosissasi?
Se ei tarkoita "haluaa koskettaa".
Älä kysy.
Emme ole enää viimeiset!
Etkö tule?
- Haluatko lähteä heidän mukaansa? - Olen mammutti, -
joten eikö minun pitäisi olla mammutin kanssa?
Kyllä, ellen...
Ellet?
Ellen minä...
Haluan vain sanoa...
Minun täytyy kertoa sinulle...
Toivon, että löydät kaiken etsimäsi.
Samoin.
Manny? Olet kehittynyt paljon tapaamisemme jälkeen, myönnän sen olevan ansiostani, -
mutta sinun on päästettävä irti menneisyydestä, jotta voit saada tulevaisuuden.
- Mene hänen peräänsä. - Mene vain, odotamme sinua täällä.
- Pidän yhteyttä. - Olet hyvä ystävä, -
ymmärrämme mitä tarkoitat, menehän nyt. Häivy.
Meidän Manny kasvaa.
Ellie, Ellie!
Manny!
En halua meidän olevan yhdessä, koska on pakko.
Haluan meidän olevan yhdessä, koska haluamme. Ja minä haluan olla kanssasi!
- Joten, mitä sanot? - Manny, luulin, että päästät...
Olet tarpeeksi pussirottamainen minulle.
Nyt olemme kahdestaan. Poikamiehet, vaeltamassa villissä luonnossa.
En aio kantaa sinua. Minulla on vielä ylpeyteni.
Älä viitsi, vanhojen aikojen kunniaksi?
Minä kannan hänet.
- Mutta laumanne lähtee. - Niin, nyt!
Manny, kummasta pidät enemmän, minusta vai Diegosta?
- Paljon enemmän Diegosta. - Minähän sanoin.
- Manny, et voi valita lapsiesi välillä! - Hän ei ole lapseni, ei edes koirani.
Jos minulla olisi koira, ja koiralla olisi lapsi, ja lapsella olisi lemmikki, -
- se olisi Sid. - Saanko minä koiran, Manny?
- Et. - Ellie, saanko minä koiran?
- Totta kai, kultaseni. - Hänelle pitää olla yhdet säännöt.
Pelastin sinut, pikkukaveri.
Rauhoitu, pelastin sinut.